Sigitas Poškus

Nebaigta pasaka

Eilėraščiai

Skaitmeninta iš knygos:
Sigitas Poškus. Nebaigta pasaka. Vilnius: Vyturys, 1998.

ISBN 978-5-430-05903-3

Kūrinys suskaitmenintas vykdant ES struktūrinių fondų remiamą projektą „Pagrindinio ugdymo pirmojo koncentro (5–8 kl.) mokinių esminių kompetencijų ugdymas“, 2012
http://mkp.emokykla.lt/ebiblioteka/

IŠ DIDŽIOSIOS RAIDĖS

Pagyrimas-paskyrimas

šitą knygą pripiešė

Mykolas Simas

Mykolo Simo piešiniai –

puikūs

Mykolui Simui už juos

pažadėjau dviratį

(o ką darysi? –

Mykolą Simą

ilgai reikėjo prašyti

kad pieštų)

jam nepatiko eilėraščiuose

taškai ir kableliai

gavom jų nerašyti

o daugiau jokio vargo nebuvo

su Mykolu Simu

Mykole Sime viskas gražu

Mykolai Simai!

ši knyga –

tau ir tavo draugams

pirmokams antrokams trečiokams

ir visiems

kitiems

OOOOO

vjūūū - ūū - ū

ūūūū -

žia!

ūūūū -

žia

siūru

lingu

siūru

siūū - ru

laapai

šaakos

ooooo

Melodija

aja - a - ai

aja - ai - ai

aja - aja - ai

aja - ai - hai

ha - ai - aja - aja

hai - ai - aja - ai

aja - a - ha - ai

ai - haja - hai

Šuo

ž m uo k

se suo

uo sis

žel muo

teš teš teš

nuo

muo

kuo mi

mi kuo

ak

muo

au au

Teka

tek tek tekėk

tekėk tek

tek teku

kilki kriski

kilki kriski

kilki kriski

teku tek

teku tek

tek tek tekėk

kilki kriski

Kamuolys

mazgas

ant jo mazgas

ant mazgo mazgas

dar mazgas

mazgas

anta mazgų

mazgas

mazgo mazgelis

kilpų kilpos

mazgų mazgai

priraizgyta

nebežinau kiek

kalės mazgų

kamuoly

zgū

Lazdojimai

lazdynu

lazdyno beržu

beržo lazdynu

beržu

beržo beržu

ieva

berže ieva

skersai

išilgai lazda

lazdą lazdynu

išilgai išilgai

arba

skersai

Pieva

šiurena

žolės - olės - olės

ola pievoj

(lapė stirena)

karvė žala

ana

aria pievoj

oj oj ieva

paunksmėj paunksmėj

dunkso

siela paunksmėj

oj oj lapė

ieva pievoj

dunkso šiurena

stunkso

aria

paunksmėj

va va va

Iš didžiosios raidės

Nutilo

– iš didžiosios raidės –

Uodas

– iš didžiosios raidės –

Oloje

pradėjo Baubti

– iš didžiosios raidės –

Oželis (perkūno)

Dūduoja

– iš didžiosios raidės –

Už kalno

VĖJŲ ROŽĖ

Ragas

pabudau atėjau

ir sakau

jums:

ūžia bakūžė

telyčia (ji čia netyčia)

labas garažas

ražas…

raguotas raguolis

pabudęs

aš

Vėjų rožė

rytai –

kakava ir bandelė

šiaurė –

po nosimi

pietūs –

žieminiai batai

vakarai –

striuka pasakaitė

rytšiauriuos

pučia karštą kakavą

pietvakariuos

batai ant kojų

prie durų sapne

vienas žiūri į šiaurės vakarus

kitas į pietryčius

Krateris

verda pukši pukšnoja

burbulai sproginėja

ugnikalnio krateryje

vanduo ir kirvis ir garas

milžinė paima šaukštą

pamaišo kad neprisviltų

neik per arti

sparnus nudegsi

arba šaukštu uždroš

muse muse

ir tu

košės lauki!

Svečias

atėjo su savo šaukštu

šaukštu į stalą daužo

kas dabar bus

kas bus? –

ogi nieko

ar nieko ar pietūs

ar jau išvirti ar jau išvirti?

taip

tai neški stalan

svečio galan

jis nekantrauja

šaukštu

į stalą daužo

Dubenėlis

dubenėlis ryžių

įskilęs kryžium

ryžių dubenėlis

įskilęs

dubenėlis puodas

lėkštė

juodas kuodas

svečių laukėm?

nelaukėm

jukš!

Landūnai

uždarėm langą

pro duris lenda

uždarėm duris

pro kaminą žada įlįst

gal oras?

voras

katinas

į pudelio uodegą

įsikibus pelė

kopūsto lapas

ant jo kirmėlė

gal diena?

ar maža kokių landūnų

pro langą kaminą pro duris

gali įlįsti įeiti įcimpinti?

Nėra yra

užsimerki

nieko nėra ir nebus

nėra ir nebus

nėra

bet vieną akį

šiek tiek pramerkęs

matai:

vis tiek yra

yra yra yra

viskas:

stalas kėdė namas

riedučiai brolis

ant palangės gėlė

(ji – kaktusas)

atėjo teta

sako „labas“

Televizorius

oi dėžė dėželė

su ūsais ilgais

su rageliais

kas galėtų būti:

rageliai styro (vietoj)

ūsai nulėpę (vietoj)

vilkai nepuola

nelyja nesninga

o rėkia

gerkle visa

dėže sraigine dėžele

katele

tavo devyni liežuvėliai

septynios galvos

ir mygtukėlis

vienas antras trečias ketvirtas

Šiandien

prie lango sėdžiu

pro langą žiūriu

sergu

ką matau ką matau

ką galvoju?

vasara kaip ašara

diena kaip langas

namukai namai nameliūkščiai

gatve žū - ū - va - žiuoja

cha!

ir save matau

per gatvę einantį

kokia šviesoforo šviesa?

balta balta

ir mėlyna

Gimtadienis

jis panašus į šeštadienį

jeigu skaičiuoti

pradėsi pirmadieniu

o kada pirmadienis?

praeina šeštadienis

kaip gimtadienis

sekmadienis

kaip vardadienis

tada ateina pirmadienis

iš kur?

iš Kauno pusės

pro Kryžkalnį

Liūdna

man liūdna man liūdna

nors ūdra

ateitų prisėstų šalia

šlapia ūsuota

su lydeka

pasikalbėtume apie žvejybą

apie orą ir šitą

kaip jis ten? pamiršau

ji pasakytų:

gyvenimas šlapias

kvepia žuvim

aš sakyčiau:

aukštas ir stačias

ji sakytų:

ne stačias – slidus

aš pasakyčiau:

kartais medus

liūdna man liūdna

nors ūdra

ateitų prisėstų šalia

tegu be lydekos

tegu ir šlapia

bet šalia

Laikas

seni daiktai

nulėpę visai

lėtai

į palėpę kopia

palėpėje ankšta

pilna daiktų

marios laiko

niekas netrukdo nelaiko

daryk ką nori

arba nedaryk

pelė patyliukais krebžda

tegu tie daiktai

čia pabus pailsės dulkės

kokį šimtą metų

per šimtą metų

kojas įgis nulips –

žiū –

vėl kaip nauji

MĖLYNA DAINA

Labirintas

durų durys durelės

pro vienas išeinu

pro kitas ateinu

vieversio ir pelėdos kelias

tai čir-vir tai ū-kū

bet kuriuo laiku

grybų ratas pelenų lieptas

vaivorykštės tiltas

mano namai

išeinu ir vėlei grįžtu

vakar dienos

neberandu

tai laikai

Vasara

gražu kas gražu

mano akims

mano akims

raidės ir paveikslėliai

mano akims

mano akims

aukšta skruzdėlyno pilis

mano akims

mano akims

kriauklės baltos ir juodos

mano akims

mano akims

raiste pempės kuodas

mano akims

mano akims

upėje atspindys

su mano akimis

mano akims

mano akims

Centras

atėjau į centrą

esu dabar centre

o kas yra centras?

šiaurės pietų ašis

į visas puses vienodai toli

dangus ir žemė

virš abiejų vandenai

briedis devyniaragis plaukia

raidė „A“ raidė „Ž“

pagiry guli

daugtaškis

name kambarys

kambary skrynia

skrynioje maišelis

maišelyje aš

Vėjas

laukia prie upės

upėje

raibuliuoja vanduo

pririštos valtys linguoja

ant piršų galų prabėga

liepų viršūnėmis

žiūrėk

prie ramunės palinko

šiltas ir geras

paglostykim

Gintarui

Kitas krantas

sveikas

mano liūdnas bičiuli

kur tavo gražioji kepurė?

nebėra nupūtė vėjas

mūsų mieste

jis baisus niekadėjas

mano liūdnas bičiuli

kur palei upę dūlini?

plausto ieškau ar valties

plauksiu į kitą krantą

liūdnumą šioj pusėj paliksiu

sveikas atplaukęs

mano linksmas bičiuli!

Jūros šventė

plaukia Dane kurėnas

(vienas)

jame Neptūnas

(ne vienas)

su juo

dvi undinės

jūrų arklys arklienė arkliukas

plekšnė ir krabas

o mes ką darom?

žiūrim nuo kranto

į mūsų upę

akis išpūtę

Meškerionė

nėra nematyti

kabliuko kablelio

ant valo galo

žuvis tabaluoja

gal kuoja

gal ir kilbukas

labai jau mažas kabliukas

kablelis kablys

kad užkibtų ryklys

reikia kobinio gero

o gal geriau irklu

drožti per ryklę?

tai rykliui

o ne kilbukui

jam nepataikysi

jam –

ant valo galo kabliukas

Švilpikas

pilvotas ir pasipūtęs

pasipūtęs įširdęs beširdis

švilpia

ko tu švilpi? ko švilpi?

vėją prišauksi

jūroj laivus išvartys

pušis pajūry išlaužys

smėlio pilį nupūs

anądien ją pastačiau

nagi nustok švilpęs

tu arbatini!

išjungsiu

Plaukiam

plaukia laivas

bangos lūžta

dūžta bangos

uždarytos visos angos

lingu lingu

žemyn aukštyn

kairėn dešinėn

po kojomis denis

ne ne denis

kairė dešinėj

dešinė apačioj

oj!

laikykis

vyruti

Mėlyna daina

klausausi dainos

mėlynos dainelės

apie tave ir mane

šitame mieste prie jūros

stogų kepurės apsiverkė

besiklausydamos

ir aš dainuoju

stengiuos neverkti:

blue blue blue

Pagalvosiu tada

nespėjęs užmigti pabundu

nespėjęs pabusti atsikeliu

žiū – baigiasi vasara

rudens vakarai ilgesni

užmigęs lėčiau pabusiu

pabudęs lėčiau atsikelsiu

bus tada laiko

pagalvoti apie viską

apie ką pagalvoti nespėjau

krebždėdamas vasaros ausy

į visas puses

Ant vienos kojos

gandras galvoja

klevas žaliuoja

sraigė šliaužia lapu

trobelė

ant vištos kojelės

(meduolių stogas

ragaišių langai)

laukia Jonelio

ką veikiu

kodėl stoviu

ant vienos kojos

ne gandras

ne klevas

ne sraigė

ant vienos kojos

o laukiu

Giluma

jonvabalis lango takelis žvaigždė

šviečia nakty

gilioj tamsoj tolumoj

kitą naktį vėlei mirgės

ramins ir kvies bet

jau ne tave

ne tave

šviečia ir šviečia ir šviečia

kolei užgęsta

akyse dienose šešėliuose

Greit rugsėjo pirmoji

baigiasi katino dienos

prasidės Mikučio vargai

kokios čia katino dienos?

kokie čia vargai?

vis tiek vasarėlė baigiasi

nebebus ką veikti: ruduo

lietūs lietūs ir lietūs

mūsų mieste prie jūros

negi sėdėsim prie lango

negi žiūrėsim

kaip dienos kažkur išlyja?

jau geriau „A“ ir „B“

jau geriau dainuoti ir piešti

arba skaičiuoti:

aš – vienas

mes – du

jie – trys

mūsų – daug

kokie septyniolika!

MES JAU ŽINOM

Laiškas

pilką dangų ir mus

pradeda saulė pamiršti

liepos šakas nusvarino

aš po jomis

nuplevena į delną

pirmasis rugsėjo laiškas

žalsvas gelsvas

gelsvėjantis

Keistumai

atveriu langą

atverčiu knygą –

pasaulis ateina ir sulenda

į ausis į akis į nosį

kaip ir telpa tiek daug?

esu

kaip jūra gilus

aukštas kaip dangus

kaip statinė storas

ir jūs tokie pat!

bruzda čeža

visose statinėse

Visiems užteks

visai žemei

vienas mėnulis

mažai?

nulis?

ne nulis

nors kartais ir panašus

užtat žvaigždžių

kiek tik nori

užteks visiems

visutėliams:

mažėliams

vidurinėliams

didėliams

Anei bėgt anei rėkt

kiškis drąsą nokina

žiedą papartis mezga

Petrai Petreli

kur nubalnojai kelį?

troškulys pasaldina vandenį

skrudina alkis duoną

Onele Ona

suknelė tavo raudona!

ilgas iš trumpo mokosi

tuščias skamba lyg puodas

ateina paišinas juodas

garvežys Juozas

anei bėgt

anei rėkt

anei pyragėlio

Rytais

upės bėga į jūrą

o mes į autobusą

važiuojam

lyg silkės statinėje

tik sūrymo trūksta

kad neplyštų

rytais autobusą reikėtų

suveržti lanku

jeigu lanko neturim –

kaip lagaminą – diržu

(geras mūsų lagaminas

iš krokodilo odos –

tikras kro-ko-mi-nas)

bet ar malonu

lagaminuotis

kas rytą

nuo ryto?

Kelias

žalias kelias

žalias pakeles kelia

skauda kelį

są -

narys narelis erelis

žeme rop - oja

žalias

rop rop ropok

žal žalėk

lėk - i - keliu

(kelį užmiršk

te neskauda)

žaliu

yla

galvos žalios žyla

Stokite!

važiuojam! važiuojam!

stokite! aš nenoriu

važiuojam! pirmyn!

o aš noriu eiti

žingsniuoti ropoti

slinkti kėblinti vėžlinti

kartais pargriūti ir atsikelti

vėl pėdinti dūlinti styrinti

ir klampoti

nenoriu kad mane vežtų

kur nors

su jumis!

Kas yra dabar?

dabar yra –

aštuonkojis voras

sienom ropoja ir

tinklą audžia

saugokis muse!

dabar yra –

marios linguoja

jūros vartai atidaryti

laivams ir vėjams visiems

dabar yra –

žiūri kažkas iš dangaus

gal nuo stogo

ir mato:

mašinos važiuoja

gatve žmonės eina

gelsta medžiai ir žolės

rugsėjis dabar

Spalvos

geltona

raudona

mėlyna

geltoną maišom su mėlyna

spalva kokia?

pelė žalia

(kieno pilve?)

raudona ir geltona skina

oranžinį tau

man - dariną

mėlyna su raudona susipažino –

prieš audrą dangus violetinis

(žinom)

geltona raudona mėlyna

pelė (apsirikom)

žolė mandarinas dangus

o spalvos tik trys

kitur balta

šalta

Raktai

kažin kas ten žvanga

kažin kas ten švilpuoja

kišenėj

gilioj?

negi trys skylės gali

šitaip žvangėti

šitaip švilpuoti?

nuo garsų

ausys lėpsta

kojos kilnojasi

jau žinau jau žinau

smuikai

raktai

žvanga

smuikų raktai

rakteliūkščiai

kišenėj kiauroj!

Rašyklės

rašyklių yra visokių:

dienai ir nakčiai

širdžiai ir protui

daiktui ir padarui

kiras rašo sparnu

danguje ant vandens

žuvis uodega

saulė mėnulis ir žvaigždės

debesyse

aš rašau

pieštuku popieriuje

kreida lentoje

kartais ant namo sienos

mašinos rašo kelyje

traktoriai dirvoje

bulvės vagoje

akmuo pievoje

visi rašo tą patį:

esam esam esam

juokui ir ašaroms

Žodžio namelis

lakūnas laka ir lekia

kaltūnas kala ir styro

balandis yra karvelis

vyšnios – raudonos žalios

į samanotą namelį

liežuvėliu pastatytą

įeik pro kur nori

kaip nori:

pro langus duris

pro kaminą

arba kiaurai sieną

kad ir atbulom!

Mes jau žinom

negi stalas reiškia stalą?

(atsisėskim ant kėdės)

negi šaltis reiškia sniegą?

(„pusnynuos nykštukai miega“)

negi baltas – ne raudonas?

vakar ilgas – šiandien plonas?

viskas aišku – nieks neaišku

rašom mokytojai laišką:

mes jau žinom ko nežinom

norime paklausti

norime išgirsti

NEBAIGTA PASAKA

Sapnai

gandras ir gandrienė

verda vakarienę

o gandriukai laukia

dalgius išsitraukę

kad jau kirs

tai jau kirs

kai išvirs

o po vakarienės

koją už ausies

galvą po sparnu

miega ir sapnuoja

aukso žuvį kuoją

varlę terlę rudą žalią

rudenio kelionę

į pipirų šalį

Uždarytam kambary

viskas šiandien susimaišė:

strykt iš lopiniuoto maišo

margutis

ne

ne margutis

o kažin koks gurgutis

gal ir ne gurgutis

gal tik šiaip išpūtęs

keturias akis

spokso į duris:

kas įeis

tą praris

kas eis pažiūrėti

ar aš nemeluoju?

Kaukas

ant kelmo sėdi

žalią knygą skaito

skaito ir protingėja

skaito ir protingėja

minutė po minutės

valanda po valandos

diena po dienos

metai iš metų

apaugo kerpėmis grybais

(visa kelmučių šeimyna

ant kepurės pūpso)

pro kerpes

gilė snapą iškišo

pagaliau! pagaliau

kaukas tapo

tikru proto ąžuolu

Daliai

Fotografija

lyg toli lyg arti

lyg aukštai lyg žemai

žalio klevo šaly

mes tikri milžinai

bėga upė srauni

rausia kalną pelė

o ant kalno pilis

o ant tako žolė

nukeliavom tenai

po aukštuoju klevu

patylėjom ilgai

vienu du vienu du

abu du visi trys

kol lietus neužlis

žalio klevo šaly

klevo lapo pily

Užkalbėjimas lietui iššaukti

kalnas į kalną daužosi

bus lietaus

bus lietaus

liesis vanduo žemyn

duburys pilnas seno vandens

duburys pilnas jauno vandens

grum!.. grumm!..

kalnas į kalną daužosi

bus lietaus

liesis vanduo žemyn

liesis vanduo žemyn

dideliais lašais

Kad neatšaltų

žemės vanduo

dangaus vanduo

vanduo iš akių

vanduo

padangės padangtės

dubeny debesy debesyle

kojos jūroje

galva lietuje

saulė properšoje

žmonės it sklindžiai vartosi

skėčiu užsivožia

ant plačios

ant margos

ant Žemynos nugaros

kad neatšaltų

iki pietų

Miražas

per dykumą plaukia

kupranugaris

jo vardas Haris

plaukia taip:

kinku linku

šlept šlept

žiū – driežas

o ten – oazė

po palmėmis

penki kupranugariai

vandenį geria

stovi Haris aptvare

zoologijos sode

sodas Kaune

akyse dykuma

saulė driežas oazė

po palmėmis

penki kupranugariai

vandenį geria

atplaukė Haris – šeštas

Senas batas

aš esu senas

batas

mano nosis dabar

kvadratas

nuspardė mane

į akmenis

pražuvo visi

mano gražmenys

o juk ir aš

jaunas buvau!

beveik kaip rožė

žydėjau

akmens ir vandens

neregėjau

et!

Polyphylla fullo1

grambuolys Martynas

iš pamario plynių

polifyla fulo ulala ulalo

polifyla fulo ula ulalo

rado seną batą

plaukti jūron žada

polifyla fulo ulala ulalo

polifyla fulo ula ulalo

išplaukia

pamojuoja

gal ranka gal koja

polifyla fulo ulala ulalo

polifyla fulo ula ulalo

tu verki ir aš verkiu

raudam visas pulkas

polifyla fulo ulala ulalo

polifyla fulo ula ulalo

krokodilo ašaras

į arbatą lašinam

polifyla fulo ulala ulalo

polifyla fulo ula ulalo

1 Polyphylla fullo – taip lotyniškai vadinamas margasis grambuolys.

Nebaigta pasaka

1

du gaideliai du gaideliai

dvi vištelės dvi vištelės

riešutauti ėjo

gaideliai kepurėti

vištelės raštuotom prijuostėm

vištelės į gaidelius riešutais

gaideliai jas skujom kankorėžiais

ir pakilo didis karkimas

kakariekojimas

2

ėjo bobutė

pulko savo ramdyti raminti

paslydo ant akmenuko

Grytutės Jonuko

išniro koją

verkdama kar kar kar

nubėgo bobutė

medžiotojui skųstis

3

medžiotojas nabagėlis

visas negalėjo

galvelė skaudėjo

liūdnas pro langą žiūrėjo

ir ką pro langą jis matė?

matė matė kaip nematė:

ta pelė tą grūdą

po lapūgais grūda

vilkai bitę pjauna

devyni vilkai vilkeliai

vieną bitinėlį

Žiemos rogės

žiemos barzda baltoji

visą žemę užklojo

klimpsta sniege dvi papūgos –

pradingsta snapai

iš ūko

pūgõs pasirodo rogės

jų šonuose širdys ir rožės

kalėdų naktį pražydusios

papūgos šaukia

sustokite!

paimkite mus kartu

kol nepavirtom ledu!

čiuožia per žemę rogės

rogėse tupi papūgos

seka jas rimstančios pūgos

o mes namuose prie židinio

margą kiaušinį ritinam

valandų kilimais kilimėliais –

iš toli matyt žiburėlis

užuolaidos baltos ir mėlynos