Henrikas Radauskas

Balti malūnai. Gėlė ir vėjas. Lietus

Poezija. Eilėraščiai

Skaitmeninta iš knygų:
Henrikas Radauskas. Pasauliu netikiu, o pasaka tikiu. Kaunas: „Šviesa“, 1993.
Henrikas Radauskas. Eilėraščiai. Vilnius: Baltos lankos, 2001.

ISBN 978-5-430-05951-4

Kūrinys suskaitmenintas vykdant ES struktūrinių fondų remiamą projektą „Pagrindinio ugdymo pirmojo koncentro (5–8 kl.) mokinių esminių kompetencijų ugdymas“, 2012
http://mkp.emokykla.lt/ebiblioteka/

Balti malūnai

Balti malūnai mala laiką,

Ir laikas byra ant kalnų,

Ir gruodžio šaltos rankos laiko

Bažnyčios bokštus už sparnų.

Ir jie paskristi nebegali,

Ir aš paeiti negaliu.

Ir kas dabar pasieks tą šalį,

Kur faunas miega tarp gėlių

Ir mėnuo groja rageliu?

Gėlė ir vėjas

Gėlė pasakė vėjui, kad ji pražys rytoj,

O vėjui pasigirdo, kad ji pasakė „tuoj“, –

Tas pakuždėjo broliui, o brolis dar kitam,

Jauniausiam ir linksmiausiam, kvailam ir nerimtam.

Ir tas atvarė debesį ir ėmė pilti lietų

Ir saulės krosnį išpūtė, kad ji karščiau spindėtų,

Ir visą kaimą sujaukė ir dūko be galvos

Ir trankės klausinėdamas, kurios ji bus spalvos.

Ir nutarė nelaukusi pražyst gėlė gera,

Ir plyšo drėgno pumpuro žalia skara, –

Gėlė baltai pražydo, ir baltą gėlę tą

Lingavo vėjas šaukdamas: „Balta, balta, balta!“

Lietus

Lietus plonom stiklinėm kojom

Po visą sodą bėginėja.

Lazdyno žalsvos šakos moja,

Džiaugsmingai krūpčioja alėja.

Miško aikštelėj senas beržas

Iškėlė žalią kiaurą skėtį,

Ir iš vandens purienos veržias

Pasaulį auksu sužavėti.

Geltonu vingiu žaibas liejas,

Nurieda dundesys platus.

Po visą žemę bėginėja

Stiklinėm kojom tas lietus.